Bună dimineaţa, doamnelor şi domnilor!
Acest tren, originar din Grand Central Station din New York, e din nou în funcţiune!
Următoarea staţie, New Canaan, Connecticut.
Urmează New Canaan, Connecticut.
În numărul 141 din "Cei 4 fantastici",
publicat în noiembrie, 1973,
Reed Richards trebuie să-şi folosească arma sa antimaterie...
împotriva propriului fiu, pe care Annihilus l-a transformat într-o bombă atomică.
Era ceva obişnuit pentru "Cei 4 fantastici"...
întrucât nu erau ca alţi supereroi. Erau mai mult o familie.
Şi cu cât aveau mai multă putere, cu atât îşi puteau face mai mult rău unul altuia...
Fără măcar să ştie asta.
Ăsta era sensul celor de la "Cei 4 fantastici"...
Aceea că o familie e ca propria sa arma antimaterie.
Familia reprezintă locul din care pleci, dar şi locul în care te întorci după moarte.
Şi ăsta-i paradoxul...
Cu cât eşti atras mai mult înăuntru, cu atât mai profund devine vidul.
Dilema pe care Dostoievsky pretinde c-a descoperit-o...
Merge până în inima relaţiilor creştine ale lumii moderne.
Dar e o dilemă... Da, Libbets.
Dostoievsky spune aici că... A fi creştin înseamnă a alege...
Aţi alege propriul drum.
Şi din moment ce nu poţi alege să fii bun, pentru că asta ar fi prea normal,
trebuie să alegi să fii rău.
E existenţial.
Mulţumesc, Libbets. A fost un rezumat foarte interesant.
Dar, existenţialismul, se...
Libbets?
Dostoyevsky... Şi eu sunt un mare fan.
Ştii, ceea ce spuneai...
- Ai citit vreodată "Idiotul"? - "Idiotul"?
Dacă ţi-a plăcut "Însemnări Din Subteran", o să-ţi placă şi "Idiotul".
Super. Mulţumesc pentru sfat.
"Idiotul"!
- Sunt îndrăgostit de Libbets Casey. - Haide.
E o sărmană fată bogată. Uită-te la blugi şi la aspectul general.
Şi fii atent la asta...
Mama, tatăl şi surorile ei vitrege merg în Elveţia la schi în vacanţa de Ziua Recunoştinţei
şi nu au invitat-o.
- Cum de ştii asta? - Anul trecut au făcut la fel.
A devenit un fel de obicei.
Au un apartament uriaş în New York de unde se vine întotdeauna cu un teanc de bani.
Crezi că Francis o să mi-o facă şi de data asta?
Din moment ce a fost cu toate fetele de care ai fost interesat câtuşi de puţin,
de ce nu-ţi ţii obsesia faţă de Libbets doar pentru tine?
I-ai spus deja.
Sper că ţi-ai schimbat "apa" din paharul de aseară.
Apa, aşa cum îi spui tu, e un amestec special de amaretto şi brandy,
amestecat în aşa fel pentru a obţine compoziţia perfectă,
cu ultimul din preţioasele beţigaşe Thai.
Nu risipi, stăpâne Hood! Punga a costat 20!
M-am gândit, Francis.
Eşti un mare drogat.
Şi când va veni revoluţia, nu vreau să fiu aliniat lângă tine şi împuşcat,
pentru că eşti obsedat de reeducarea politică.
- Ştii, ca pe teren. - Dă-mi voie să te "luminez".
Noi doi ne aflăm în două tabere diferite ale unei măreţe separări existenţiale.
Penibila ta virginitate pe de o parte,
şi impresionanta mea colecţie de cuceriri, de cealaltă parte.
- Eşti gelos. - Hood, la telefon.
Şi nu uita... Cu zonele erogene lubrificate cu "măreţele ierburi"
ca să nu zumzăi ca un rahat când te blochezi.
Să te ia naiba.
- Alo? - Paul?
- Bună, tată. - Bună, tipule.
- Cum merge? E totul în regulă acolo? - Da, totul e bine.
Bine.
Vroiam doar să văd dacă vii miercuri la 4:40.
O să vin joi.
Nu poţi veni joi, Paul, pentru că e Ziua Recunoştinţei.
Ăsta-i tot scopul sărbătorilor, Raul.
Tu şi sora ta să măturaţi prin casă, în timp ce eu şi cu mama ta vom aştepta
ca să mai aduceţi ceva de mâncare,
cu feţele mascate.
- Crezi sau nu, chiar ne place asta. - Bine, tată.
Bine. Mulţumesc. Aşteaptă o secundă.
Wendy, vrei să-ţi saluţi fratele?
Wendy, haide!
- Charles. - Charles, ai stat departe de lucrurile mele?
Ai reuşit să te abţii să nu intri în camera mea?
Nu ţi-am atins rah... Lucrurile.
- Te uiţi şi tu? - La ce să mă uit?
Nixon, fraiere. E incredibil. Ar trebui împuşcat.
Mai las-o cu asasinatele politice, te rog.
E un mincinos. Dean i-a spus pe 21 martie despre Kalmback şi Hunt.
Totul despre cazul Watergate.
Spune-mi tu unde-i aşa-zisul "Raport Dean".
- Dar nu poţi pentru că nu există. - Bine. Apărarea ia o pauză.
- Mai vrei una? - Nu, mulţumesc.
- Ar trebui să plecăm. - Am înţeles.
Charles? Charles, linişteşte-te. Nu eram pe ea.
O să se ducă la fund şi toată ţara o să decadă în anarhie.
- Şi Armata Simbioneză de Eliberare... - Cina e pe masă.
O să fim la Carvers. Ştii numărul.
- Paul, bună. - Bună.
Bună. Vrei ceva deosebit? Să cumpărăm ceva special de mâncare?
- Nu. - Nu? Eşti în regulă?
- Da, sunt bine. - Bine. Ne vedem săptămâna viitoare. Te iubesc.
Şi eu.
Bine. Pa.
- Bine, Wendy. Ne vedem mai târziu. - La culcare la ora 22:00.
Vorbesc serios, domnişoară.
Câinele sare pe scaun şi spune... "OK".
A fost un avantaj pentru ACLU.
Harry Reems însuşi a fost acolo.
Tipul din... filmul Deep Throat?
- Chiar el. - Un clasic.
- Ceva legat de fondurile Ministerului Apărării. - Ted m-a dus să văd asta.
- Îmi cer scuze. - Ted, ce romantic...
Trebuie să recunosc că filmul n-a însemnat prea multe pentru mine.
Dar să mă aflu acolo, înconjurată de toţi tinerii ăia în călduri...
Era o atmosferă...
- Scuze! - Iisuse!
- Îmi pare rău. - Nicio problemă, Mikey.
- Nu-i nimic. - E în regulă, Mikey. Nicio problemă.
Lasă vinul jos. Pune sticla pe masă.
- Du-te în bucătărie. - E în regulă. E în regulă.
- Minunat, Mikey. - Sandy, ajută-ţi fratele.
Nu-i... Nu-i nimic.
E OK, mulţumesc.
- Ai nevoie de ajutor? - Ne-am schimbat grupul.
Acum suntem într-un grup de geriatrie.
Dar sunt şi mulţi gură-cască.
Dar încă mai ieşiţi cu doctor Pasmier?
De fapt, Ben a decis... Amândoi am decis...
Nu înţeleg... care e atracţia.
Cum spunea şi Ted...
Oamenii merg acolo doar pentru "a se lucra".
Asta vreau să spun. Apoi se întorc acasă şi se împacă.
Dar eu şi Elena nu...
Nu ne băgăm în astfel de treburi.
Singura mare ceartă pe care am avut-o în ultimii ani
a fost cauzată de participarea la şedinţele de terapie pentru cupluri.
Se pare că aţi câştigat.
- Te rog, nu. - Nu-i niciun deranj.
Insist.
Nu le atinge.
E în regulă.
Bineînţeles.
Şi când te gândeşti că s-au întâlnit la o petrecere cu chei.
La o petrecere cu chei?
E o poveste din California.
Aiuritul ăla de bărbat al ei a târât-o, lovind-o şi ţipând la ea până în LA.
Bărbaţii îşi pun cheile de la maşină într-un bol...
iar la sfârşitul serii femeile le aliniază şi iau câte o cheie.
Şi pleacă acasă cu persoana pe care o nimeresc.
Aşa l-a cunoscut pe tipul ăsta, Rod, sau cum l-o chema.
Şi-a părăsit nevasta, care pleacă în California...
iar Irwin e distrus.
- E atât de ironic. - Ironic?
Păi... Da, ironic.
Numele lui e Rod.
Nu, haide. E un porc plin de acnee...
Niciodată n-aş...
La naiba. Au venit ai mei.
E atât de scârbos.
Băţul meu era încă îngheţat... când ai intrat.
O să iau... Cum s-o fi chemând boala aia...
Ştiam eu. Uită-te la asta.
- Tată, termină! - La culcare, domnişoară. Acum!
Nazistule.
Dacă eram nazist te-aş fi trimis de mult la vreo şcoală militară din sud.
Acum, culcă-te!
Hei!
Hei, puştoaico.
Somn uşor.
Noapte bună, tată.
Ben.
Să reduci cheltuielile...
mai ales acum, cu inflaţia asta.
- Elena? Elena Hood, corect? - Da.
Preotul Edwards. Philip Edwards.
Te-ai interesat de comunitatea noastră anul trecut de vreo câteva ori.
Oh, da. A fost... S-a terminat...
Nu-i nevoie de scuze. Nu toată lumea ne înţelege.
Dar m-am gândit o vreme că ai putea fi cineva care...
Vreau să spun că nu păreai a fi amuzată de ceea ce încercam noi să facem...
aşa ca mulţi dintre cetăţenii din zonă.
Nu. Nu mi s-a părut amuzant deloc.
Poate găseşti în cărţi ceea ce încerc eu să găsesc în oameni.
Asta sună a insultă.
Îmi pare rău. Nu asta am vrut să pară.
Am vrut să pară doar... o simplă provocare.
E o tânără republicană convinsă.
A spus că i-ai supt-o lui Dave Brewster în baia de la etajul trei.
Minte. Nu i-aş suge-o lui Dave Brewster nici dacă m-ai plăti.
Probabil are o mulţime de boli venerice de când i-a tras-o.
Lucru pe care l-a şi făcut.
Donna spunea că fratele ei şi toţi prietenii lui vorbeau despre...
Haide!
Dă-o afară! Haide!
Mikey!
Mai lasă drogurile...
- Hai să jucăm. - Haide!
Presupun că repulsia mea se datorează aspectului general.
Niciodată n-am fost prea sociabilă.
Cu toate astea, mă consider o persoană religioasă.
Eu mă laud cu faptul că biserica noastră nu e chiar o "religie organizată".
De cele mai multe ori dezorganizarea e cea care a ne eliberează.
Am început să mă ocup cu ceea ce unii ar numi "anturaj terapeutic".
În grupuri mici, în cupluri...
Şi individual...
Fiica mea.
Nu am mai mers cu bicicleta de ani de zile.
Când a fost ultima oară când ai mers pe bicicletă?
Se spune că nu uiţi niciodată.
- Bună, Wendy. - Bună, Sandy.
- Te căuta Mikey. - Da?
Ne mai vedem.
Vrei nişte gumă?
- Devil Dog? - Gumă de mestecat.
I-ai spus lui Sandy?
Ce să-i spun lui Sandy?
Nici tu nu i-ai spus, nu?
Jucam golf. Golful e ceva ce ar trebui să-mi placă.
Eram în afurisita aia de echipă de golf la facultate...
Se presupune că ştiu să joc bine.
Că ştiam să joc bine...
Dar golful pentru mine în momentele astea e ca...
e ca munca la câmp.
Ca un fermier.
Iar George Clair, în ultimii doi ani de când e la firmă,
cu siguranţă a luat pe ascuns lecţii de golf de la un profesionist.
Şi pariez că întregul lui venit...
a fost dedicat umilirii mele pe terenul de golf.
Şi tipul ăsta vorbeşte încontinuu...
pe toată durata meciului...
- Ben. - Un subiect la care ar trebui să fiu as.
- Ben. - Da?
Mă plictiseşti.
Am deja un soţ.
Nu simt nevoia altuia.
Ai dreptate aici. Bine punctat.
Avem o aventură. Corect.
O relaţie exclusiv sexuală.
Nevoile tale, nevoile mele... Ai absolută dreptate.
Mai bine te-ai îmbrăca. Băieţii se vor întoarce în curând.
Am înţeles.
- Bună, mamă. - Bună, Wendy.
Te-am văzut în oraş pe bicicletă.
- Cu Mikey? - Cine?
- Nimeni. - Mikey Carver?
Ne plimbam doar.
Păreai foarte liberă când te-am văzut.
Ca şi cum m-aş fi văzut pe mine în tinereţe.
Era ceva deosebit la tine.
Mamă?
- Te simţi bine? - Bineînţeles, Wendy. Scuză-mă.
Cred că mă consideri suficient de matură să merg la Silver Meadows.
- Nu eşti o psihopată. - Cei din Silver Meadows nu sunt psihopaţi.
Ştiu. Sunt dependenţi de droguri, bogaţi şi celebri.
Mi-au cerut bani la şcoală pentru uniformele formaţiei.
Credeam c-ai renunţat la formaţie. Nu te-am mai auzit repetând.
Nu prea mai am nevoie de repetiţii.
Mai cânt doar câteva note, aşa că m-am gândit să rămân.
Cu siguranţă, tatălui tău şi mie ne-ar plăcea să te ascultăm.
Poate după cină?
Familia Halford ne-au invitat şi anul ăsta.
Vrei să mergem?
- Tu ce crezi? - E tradiţia cartierului.
Eu mă duc în pat.
- Aşa devreme? - O zi grea. Noapte bună.
Ai un after-shave nou?
Da. De mosc sau ceva de genul ăsta.
Îţi place?
- Noapte bună. - Noapte bună.
- Mikey. - Da?
- Geometrie? - Sigur. Orice în afară de Engleză.
Cum de eşti aşa de bun la matematică dar nu şi la engleză?
Nu sunt bun la matematică, Sunt bun doar la geometrie.
E ca atunci când spui "doi pătrat"...
Crezi că înseamnă "doi ori doi egal patru".
Dar se referă chiar la un pătrat.
E de fapt în spaţiu. Nu sunt numere. E spaţiu.
Şi e un spaţiu perfect, dar numai în mintea ta...
Pentru că nu poţi desena un pătrat perfect în realitate.
Dar în mintea ta, poţi avea spaţiul perfect.
Ştii?
Da.
Dar am nevoie doar de puţin ajutor la teme.
M-am întors, băieţi.
Ai fost plecat?
Da, Mikey.
Am fost în Huston pentru o idee excelentă despre silicon.
Fabricat din nisip.
E un semiconductor.
Voi ce mai faceţi? Cum e la şcoală?
Nu ştiu.
Bine, presupun.
Bine.
Ai călătorit bine?
Bineînţeles.
Jim.
- Iisuse. - Îmi pare rău.
La naiba, trebuie să schimbăm chestia asta cu un pat normal.
Fii atent.
OK.
Ai observat ceva la Mikey în ultima vreme?
Părea cam abătut în seara asta?
În seara asta? Mikey e aşa de când s-a născut.
Cred că îmi seamănă.
Molecule.
Datorită moleculelor ne aflăm într-o legătură permanentă cu lumea exterioară.
Ca atunci când mirosim un lucru, pentru că atunci când miroşi un miros...
nu e chiar un miros.
E o parte a obiectului... şi anume moleculele.
Aşa că atunci când miroşi ceva urât e ca şi cum ai mânca acel ceva.
Din cauza asta n-ar trebui să mirosim orice...
la fel cum nu mâncăm tot ceea ce ne înconjoară...
pentru că, asemeni mirosului, intră în tine.
Aşa că atunci când te duci la toaletă după ce altcineva a fost în acolo,
nu uita ce fel de molecule tocmai mănânci.
Doamnă Hood? Doamnă Hood. Aţi uitat ceva?
- Nu. Ce? - Intraţi puţin, vă rog.
Cred că aţi uitat ceva.
Pentru a te găsi în Zona Negativă...
aşa cum o fac adesea "Cei Patru Fantastici"...
înseamnă că toate ipotezele zilnice se inversează.
Până şi "Fata Invizibilă" devine vizibilă...
şi astfel îşi pierde toate puterile.
Consider că fiecare dintre noi are o parte din această Zonă Negativă.
Unii mai mult, alţii mai puţin.
În timpul vieţii e ca şi cum ai intra şi ai ieşi din ea în permanenţă...
Locul în care nu se întâmplă ce-ar trebui să se întâmple.
Dar pe unii oameni această Zonă Negativă, devine chiar tentantă.
Şi pătrund în ea... până la capăt.
Sandy! Prostule!
Ai fi putut să te arunci în aer cu tâmpeniile astea!
Hei.
Iau eu asta.
Nu o să-i spui lui tata, nu-i aşa?
Mai contează?
Ce-i asta?
E doar un bici.
Unchiul Frank mi l-a adus din Mexic.
Nu e plin de explozibil, nu?
Nu.
Joacă-te cu biciul.
- I-ai refuzat pe toţi? - Păi, nu-i iubeam.
E un fapt că i-ai refuzat pe băieţii ăştia pentru că vroiau doar o casă.
- Bună, Wendy. - Bună, doamnă Carver.
Mikey, ai auzit exploziile din curtea din spate?
- Nu ştiu. - Ştii ce a făcut fratele tău?
Nu ştiu.
Nu, domnule. Vreau copii foarte mult şi Bill la fel.
Şi atunci când s-a întâmplat ai mers la alt doctor pentru o reţetă.
- E adevărat? - Nu-i adevărat.
- Copii, voi nu aveţi teme? - Vacanţa de Ziua Recunoştinţei.
Dacă nu recunoşti asta, mai avem un martor, încă un dependent.
- Uită-te. Eşti sub jurământ. - Bine, am făcut-o. E o crimă?
Nu e de mirare că poliţia nu poate afla cum transportă ăştia "marfa".
Folosesc camioane de lapte.
Pleacă. Înapoiază scanerul şi urmăresc camionul.
- După tine. - Poţi să...
Sandy, ce tot bubuiai afară? Maică-ta părea tare supărată.
- Avioanele mele. - Cele pe care le-ai construit?
Da. Deveniseră cam vechi.
Oricum nu zburau.
O să-mi iau un avion teleghidat de Crăciun.
O să-l umplu cu M-80 şi o să-l detonez în timpul orei doamnei Burgess.
Trebuie să merg la baie.
Ţi-o arăt pe a mea dacă mi-o arăţi şi tu pe a ta.
Ce vrei? Ce vrei?
Ieşi de aici! Ieşi!
Wendy...
Corpul unei persoane e propriul templu.
Corpul ăsta e singura proprietate pe care o ai.
Aşa cum ţi-au spus probabil şi părinţii tăi...
în timpul adolescenţei propriile corpuri tind să ne trădeze.
Din cauza asta în Samoa şi în alte locuri
adolescenţii sunt trimişi neînarmaţi în păduri
şi nu se întorc până nu învăţă câte ceva.
Ai înţeles?
Nu vreau să te mai văd niciodată.
Atunci de ce-ai venit după mine?
Elena, poţi să mă ajuţi puţin?
Vreau să decongelez curcanul ăsta până mâine.
Aşa... Îl ţii?
Poţi să iei asta?
Dă-l aici.
Eşti în regulă?
Sigur. Sunt...
Ai luat sos de merişor?
Da... Da.
Pentru că îţi plăceau pe sandvişurile de curcan.
Îmi plac.
Sunt...
Eşti...
Nu ştiu. Cred că...
- Elanie... - Ben...
- M-am gândit... - Ben, mai bine nu vorbim acum.
Dacă începi să vorbeşti o să...
Mă duc să-l iau pe Paul din staţie. Vrei să vii?
Nu.
- Ce-ai făcut? - Nimic.
Cum merge cu şcoala?
Bine.
- Orele? - Bine.
- Notele? - Bune.
Cineva special...
Mă bucur să te văd.
Îţi simţim lipsa acasă.
Sfântul Petru ăsta... E cel mai tare, nu?
Da.
Mă gândeam că ăsta ar fi cel mai bun moment să...
să discutăm...
despre...
- Deci... - Despre?
Despre orice... Despre viaţă...
Despre lucruri pe care ar trebui deja să le ştii la vârsta ta.
Lucruri?
Lucruri care se întâmplă între...
Despre masturbare...
E foarte important.
Nu cred că e bine s-o faci la duş.
Consumi apă şi electricitate şi oricum ştim ce faci tu acolo.
Şi nu cu rufele murdare.
Oricum, dacă ai vreo problemă, poţi să mă întrebi oricând.
O rezolvăm noi cumva.
Tată, ştii... Am 16 ani.
Un motiv în plus să avem discuţia asta.
Paul, mă întrebam...
Poţi să-mi faci plăcerea să te prefaci că n-am zis nimic?
- Sigur, tată. - Mulţumesc.
- Bună. - Salut.
Ce faci?
- Bună, Charles. - Salutări, Charles.
Cum a mers cu părinţii zilele astea?
Tata e ca de obicei iar mama n-a spus prea multe.
Tata se poartă un pic cam ciudat... Puţin nervos...
Aşteaptă până deschide mama gura.
Crezi că se îndreaptă spre o dezbinare?
Un divorţ?
Au renunţat la terapia pentru cupluri.
Asta e bine sau rău?
Pot să folosesc telefonul?
De ce nu îl foloseşti pe cel de jos?
Vreau să sun un tip, Charles, din New York...
să confirm o întrunire vineri seară.
Pot să vin şi eu?
E o chestie cu perechi.
- Cu cine? - O cheamă Libbets.
Libbets? Ce fel de nume e ăsta?
- Ăsta e discul meu? - Da...
Ai umblat în lucrurile mele, Charles.
E minunat că putem fi cu toţii din nou împreună.
Şi anul ăsta de Ziua Recunoştinţei, fără strigăte, fără isterie...
Mai ales că bunicul nu-i aici...
Cu toate că ne e dor de el.
Hai s-o facem cum trebuie. Wendy, spune tu rugăciunea.
Îţi plăcea să faci asta. Îţi aduci aminte?
Doamne, Îţi mulţumim pentru vacanţa asta de Ziua Recunoştinţei...
şi pentru tot ce avem şi de care ne bucurăm...
Şi pentru că ne laşi pe noi, albii, să-i omorâm pe indieni şi să le furăm pământurile...
- Şi pentru alte lucruri pe care le facem... - OK, OK...
Şi pentru copii bombardaţi din Asia...
Iisuse! Ajunge! Gata!
- Paul, o chiflă? - Mulţumesc.
Îmi dai sosul?
Mulţumesc.
Vrei şi tu?
Puţin.
Cred că Elena suspectează ceva.
Poate e mai bine aşa.
Ieri la cină...
N-a spus nimic.
S-a purtat ciudat cu tine?
Ai... observat ceva?
Dacă am observat ceva?
Nu eu sunt căsătorită cu ea, Benjamin... Tu eşti.
Cred că o poţi observa mult mai bine.
Da, dar am lucrat mult în ultimul timp.
Nu, nu-i asta. Am...
Cred că suntem pe punctul de a spune ceva...
Să ne spunem ceva unul altuia.
Să ne spunem...
Mă întorc imediat.
Testul de sarcină.
OK... M-am prins.
Janey?
Nu e nimeni aici.
Putem să ne ne uităm la televizor.
Putem să ne facem de cap.
Doar dacă vrei.
Nu ştiu.
De ce ai... cu Sandy?
Nu ştiu.
Îl placi?
El te venerează.
Ce-i aia?
Wendy.
N-o să-mi dau pantalonii jos. O s-o ating dar nimic mai mult.
- "Impactul lumilor". - Ce?
Filmul de la 16:30. "Impactul lumilor".
Ce naiba faceţi aici?
- Ce crezi că facem, tată? - Ce cred?
Cred... că vă atingeţi.
Cred că îl atingi pe nesimţitul ăsta, pentru numele lui Dumnezeu...
şi el încearcă să profite de tine!
Cred că la 14 ani te simţi pregătită să renunţi la virginitate.
- Staţi puţin, domnule Hood. - Tu să nu deschizi gura, Mikey.
Nu vreau să aud nimic. O să discut asta imediat cu părinţii tăi.
Domnişoară...
- Vorbeşti cu mine, tată? - Cu cine altcineva?
Şi dă-ţi chestia aia jos!
Las-o baltă cu chestiile astea de tată sever.
Nu mă interesează remarcile tale, domnişoară.
Plecăm acum! Discutăm despre asta în drum spre casă.
Nu-ţi fă probleme.
Eu nu-mi fac.
Dar nu cred că e potrivit pentru tine.
Cu timpul, îţi vei dezvolta un simţ...
Când vei fi mai matură...
Vei simţi dacă lucrurile vor funcţiona sau nu.
Uneori...
nu merită.
Ţi-e frig la picioare?
Haide. Te duc eu.
Să mă îmbrac acum pentru petrecerea de la Halford acum, sau...
Cum vrei tu.
Aş vrea să mergem devreme şi să nu stăm târziu.
Înţeleg.
- Arăţi bine. - Mulţumesc.
Pe unde aţi fost?
N-o să ghiceşti niciodată unde-am găsit-o.
Unde?
În pivniţă la Janey şi Jim...
cu Mikey, ciudatul ăla.
Nici măcar cu televizorul deschis.
Erau întinşi pe podea, iar el avea pantalonii desfăcuţi...
cu toate că, slavă Domnului, ea era încă îmbrăcată.
I-am spus ce-a meritat.
Wendy s-a întors cuminte acasă cu mine.
Şi tu ce căutai în pivniţa lor?
Am lăsat o ceaşcă de cafea. O uitase Jim la noi ultima dată.
E aproape doar. Tu citeai.
- Vroiam să iau doar puţin aer. - Ah, cana cu mustaţă.
- Aia caraghioasă. - Exact. Aia.
Aia...
- La revedere - Să fii cuminte.
- Te întorci cu trenul de la 22:30? - 23:30.
- Paul. - Lasă-l să se distreze şi el puţin.
Cum o cheamă pe fata aia din New York cu adresa ciudată?
Libbets. Libbets Casey.
Libbets? Ce fel de nume e Libbets?
Ia un taxi până acasă diseară. Va fi furtună.
Bine. Pa.
Va fi lapoviţă, care se va transforma în ploaie,
şi se va intensifica pe durata nopţii.
Temperatura e în scădere,
ajungând la 0 grade la miezul nopţii.
Recomandăm şoferilor să circule cu prudenţă,
existând posibilitatea formării de polei pe carosabil.
Ce avem la desert?
- Vezi şi singur. - Niciun sfat de la un expert?
Masa de nori situată în New Jersey se va îndrepta spre noi
şi ne aşteptăm să ajungă în zonă în maxim o oră.
Ascultă...
Nu începe.
- Crezi că... am... - N-am nicio idee.
Atunci... Ce te preocupă? Adică...
N-ar fi o seară prea plăcută, dacă la asta te refereai.
Nu vreau să vorbesc despre asta.
Ceaşca naibii.
- Ce vrei să spui? - Nu fă pe-a prostul.
Crezi că sunt tâmpită. Crezi că sunt atât de tâmpită...
Acum vrei să fii văzut la petrecere cu tâmpita de nevastă-ta,
să dau mâna cu toţi prietenii tăi şi să fac conversaţie,
iar tu nu vrei să-mi acorzi nici măcar respectul de a discuta despre asta?
Habar n-ai cum mă simt eu.
Nu am...
Tehnic... Nu-i ceea ce crezi, Elena.
Ai măcar decenţa să nu-mi spui ceea ce gândesc.
Oh, Ben! Elena! Minunat.
- Minunat. Intraţi. - Mulţumim. Ne bucurăm să vă vedem.
- Te-am murdărit de ruj. - Nu-i nimic.
Şi eu mă bucur să vă văd.
Vreţi să jucaţi?
Anul ăsta e ceva nou.
Nu e obligatoriu, bineînţeles.
Puneţi-vă hainele în bibliotecă.
La naiba. Am uitat...
- Ai... - În maşină.
- Oh.. - Da.
Oh... Exact.
Ne... Ne întoarcem imediat.
Bine.
Oh, Rob... Roşiile umplute.
Nu e momentul cel mai potrivit pentru asta.
Ştiu. Ştiu.
- N-am ştiut nimic. - Va fi o "petrecere cu chei"?
Da. Dacă am fi înţeles, am fi inventat o scuză.
O "petrecere cu chei".
Ai văzut cât de plin era deja castronul ăla?
Deci?
Suntem aici, dar nu suntem obligaţi să rămânem. Am...
Am putea doar să ne facem faţă cu prezenţa, şi apoi plecăm acasă.
Ai pus un semn.
Asta cred eu.
Sunt convinsă că ai un semn.
Şi o să-l pui pe cheile de la casă astfel încât Janey să le găsească.
Şi când o să mă întorc acasă, o să vă găsesc pe amândoi acolo...
iar Wendy o să vă audă, iar Paul o să se întoarcă şi o să vă audă şi el.
- Şi o să vă prind. Asta cred eu. - Elena.
Nu-i ceea ce crezi. Nu-i un complot atât de complex.
Pe bune, eu... Eu...
Nu mă simt prea bine.
Eu doar...
Nu ştiu.
Chiar aştept să aud o mărturisire.
Elena, îţi faci rău singură.
Hai să mergem la aiureala asta.
Dacă asta vrei. Să mergem.
Aş vorbi cu oricine, numai cu tine nu.
Draga mea, au scos-o din testament, iar acum avocaţii ei...
- Şi asta se întâmplă de mult... Avocaţii ei... - Oh, Dot.
- Ben. - Salut, Jack.
- Ce mai faci? Eşti ud. - Bună.
- Păi... - E urât afară. O ştii pe soţia mea, Ronnie.
- Mă bucur să vă văd. Mă duc să... - Salut, Benjie.
- Bună, Mark. Ce mai faci? - Mă bucur să te văd.
Bună. Oh, îmi pare foarte rău.
Mă scuzaţi. Bună, Maude. Ce mai faci?
- Ben... - Bună, Pierce.
- A venit şi Elena? - Da, e aici. Mă duc să iau ceva de băut.
- Scuză-mă. - Benjie.
Clair. George Clair. Ce te aduce în New Canaan?
O poveste foarte nostimă.
Am vorbit cu nişte investitori...
O chestie sigură, fie vorba între noi...
despre un nou sistem de ambalare cu Styrofoam.
Ceva în gen... Ca nişte pungi de alune...
Protejează marfa de şocuri pe durata transportului.
E fantastic.
Geniul din spatele acestei afaceri e vecinul tău, Jim Carver.
Ce zici de asta?
Ce coincidenţă.
Un mare visător, acest Jim Carver, nu?
Ai dreptate. Ascultă, o să mă apropii puţin de aperitivele alea.
În regulă. Ne vedem luni dimineaţă.
Unde ţi-e soţia?
În Rhode Island cu ai ei. Sunt liber în seara asta.
Bună.
Oh, Benjie. Iată-te.
Aşa e. Tu pe unde naiba ai fost?
Despre ce vorbeşti?
Nu-ţi bate joc de mine, Janey.
Iisuse Cristoase!
Te-am aşteptat mai mult de jumătate de oră doar cu chiloţii pe mine...
- Ben, Janey. - Bună, Dorothy, Ted.
Ce s-a întâmplat?
Am avut de rezolvat ceva mai important.
- Ce? - Ascultă, Benjamin Hood...
Am anumite obligaţii de dinainte...
să apari tu.
Câteva întâlniri nevinovate... Asta nu înseamnă că...
Nu sunt o jucărie de-a ta.
Mi-am adus aminte de câteva treburi care vroiam să le fac înainte de petrecere...
M-am ocupat de asta, atât doar.
Vroiam să fie gata înainte să mă văd cu Jimmy.
Jimmy?
Nu ştiu cum să înţeleg asta.
Cum adică Jimmy? Credeam că tu şi soţul tău...
Cum înţelegi tu asta nu mă prea interesează, Benjamin.
Îmi pare rău.
Nu pot să cred că poţi fi atât de...
Ne apropiem de ultima staţie, Grand Central Station.
Excelent. Te aşteptam cu toţii.
Cu toţii?
Ar trebui să citeşti asta, Hood. Nixon, conducătorul nostru.
Tot ce trebuie să ştii despre aspectele vieţii.
- Uite la cuvântarea lui Cheekers. - Francis.
O să laşi seminţele acolo? În aia?
Totul va fi arătat, dragă.
Poate părea o simplă ploaie, dar lucrurile nu stau chiar aşa, Dan.
Apa se transformă instantaneu într-un strat dur şi alunecos de polei.
Lapoviţă şi ninsoare.
Mare treabă.
Hei, tinere cavaler, nu vrei să controlezi rezerva?
Adu-ne şi nouă ceva ud.
De băut, de băut...
La naiba.
Frankie poate s-o deschidă cu dinţii.
Ăsta-i un talent deosebit.
La naiba cu plombele.
Oh, frate... Totul o să îngheţe? Mare îngheţ.
Da. Paul, o să ajungi acasă cu bine?
Da.
Elena?
Părinte Edwards.
Poate o să găseşti de cuviinţă să-mi spui Philip.
Sunt puţin surprinsă că eşti aici.
Uneori, păstorul simte nevoia să stea cu turma.
O să încerc cu greu să nu înţeleg toate subînţelesurile acestui lucru.
Iartă-mă.
Sper că alea nu erau cheile mele.
Evrika.
Valium... Seconal...
Paregoric?
Francis Davenport IV, la noapte...
vei dormi somnul celor drepţi.
Unde s-a ascuns fata asta?
Într-una din cele 20 de toalete din casa asta.
Ia uite. Nu e pentru cei slabi de inimă.
Pastile... Eşti tare.
Da, da. Una pentru tine... şi una pentru mine.
Nicio bomboană pentru mine?
Marfă. Tinere maestru de ceremonii... Încă una pentru gazda noastră.
Păi... Eu...
- Ce e? - Haide, Paulie. Împarte comorile.
- Le-ai luat de la mama ei. - Dă-mi să văd.
Libbets, n-ar trebui să le amesteci cu berea.
O să le pun la loc.
Linişteşte-te, Paulie. Au expirat acum cinci luni.
Crezi că sunt mai bune dacă sunt vechi?
Poate ar trebui să iei doar jumătate.
Mulţumesc pentru sfat, tată.
Bine.
- Benjie. - Bună.
Fără durere.
Indienii spun că durerea e doar o opinie.
Ia uite. Maria Conrad a venit cu fiul.
Mi-ar fi plăcut ca unii să fi venit şi cu fiicele lor.
Mulţumesc, Brian.
- Casa Hood. - Părinţii tăi sunt la petrecere?
Da. Ai tăi?
Ai avut probleme?
Nu ştiu. Încă nu pot să-mi dau seama.
- Îmi pare rău dacă te-am băgat în belele. - Da.
O să mă uit la furtuna de gheaţă.
Vrei să vii?
Poate. Nu ştiu.
Unde te duci?
- Afară. - E ger.
Da.
Atunci de ce te duci?
Când e ger moleculele nu se mai mişcă.
Atunci când respiri nu mai e nimic în aer...
Înţelegi? Aerul pe care-l respiri...
Moleculele se opresc.
E curat.
Când te întrebi ce e...
Stai puţin. Ăsta e antrenamentul când nu te lasă să mergi la baie.
Aia era partea grea dar am făcut-o.
Piciorul.
Degeţel.
Cred că-i foarte obosit după toate testele astea.
Da.
Ştii, Libbets...
Eu chiar...
Te plac... Simt o legătură între noi.
Da.
- Tu nici nu mă cunoşti de fapt. - Sigur că da.
Aura pe care o ai.
Ce?
E foarte pozitiv.
Şi...
Simt un...
un sentiment foarte special pentru tine.
Şi eu am un sentiment special pentru tine...
Pentru că eu fac...
Special.
- Da? - Da.
Pentru mine eşti ca un...
Ca şi cum ai fi...
Eşti ca un...
- Frate. - Frate.
- Nu eşti singura care mi-a spus asta. - Da.
Eşti.
Aşa e. E grozav.
Ce spui să facem o baie împreună?
Eşti nostim.
O baie.
Ca... Ca frate şi soră.
La naiba.
Sunt aşa de obosită.
Hei!
Wendy?
Sandy, m-ai speriat.
Ce faci?
M-am gândit să trec pe aici.
Mike e plecat.
Cred că s-a dus la Silver Meadow...
să vadă dacă eşti pe acolo.
Da.
Noapte bună.
În regulă, toată lumea. Avem o mică problemă de rezolvat.
Cine doreşte să rămână să vină în sufragerie.
În regulă. Am luat castronul.
O să începem acum, aşa că nu plecaţi nicăieri.
Cu tine vorbesc, Fred.
Gata de plecare?
Nu plecăm nicăieri.
Mark? Mark, unde ai fost?
Uită-te la ăsta. Ar trebui să vorbească...
Dar e stricat.
SOS! SOS! Trimiteţi mesajul la bază!
Numai asta spune.
Cred că o să se facă şi mai frig la noapte.
Poate şi vreo pană de curent.
SOS! SOS! Trimiteţi mesajul la bază!
Ai lumânări în casă?
Ştiu unde sunt lumânările.
Şi ştiu unde e fiecare ieşire de urgenţă de la etajul ăsta.
Nodul ăsta se numeşte "Nas de călău".
Să-l spânzurăm.
E mort.
Dacă nu era ploaia asta am fi putut ieşi afară şi să-l aruncăm în aer.
N-ar exploda. Doar s-ar rupe în bucăţele.
Se pare că cineva a ajuns aici înaintea noastră.
Comunist vietnamez.
Şi-a lăsat-o în junglă.
Pot să stau în patul tău... cu tine?
Deci...
Care e decizia?
Alfabetic? În ordinea în care s-a venit?
Care e mai bun la golf.
Cel mai slab face onorurile.
Ăsta ar fi Benjie.
Doamnelor, depinde de voi.
Depinde de toţi.
La naiba, încerc eu prima.
Bine. Bine.
Distracţie plăcută.
Noapte bună.
Succes.
- OK. - Să conduci cu atenţie.
Bine, Pammy.
Vrei ceva de băut?
- Vodcă? - Nu ai gustat niciodată?
Mai încearcă.
Se simte cald.
Încă o gură?
Sub aşternuturi?
Dă-i jos.
Ai avut vreodată o secreţie nocturnă?
E atunci când te trezeşti plin de o chestie lipicioasă...
ca după un vis erotic.
Nu ţi-au spus încă despre asta?
Pe ce lume trăieşti?
Te iubesc.
Drăguţ din partea ta.
Eşti beat?
Nu ştiu.
Cum îmi dau seama?
Nici eu nu ştiu.
Cred că se învârte camera cu tine când stai întins.
Nu cred că se învârte deocamdată.
Cum aţi ghicit?
Să mergem.
Noapte bună, domnilor.
- Noapte bună, George. - Noapte bună, doamnelor.
Somn uşor, George.
Oh, soţul meu... Asta se pune?
- Încearcă din nou. - Nu.
- Nu, nu, e... - Nu, mulţumesc.
- E în regulă. - Haide, dragă.
Să continuăm.
Nu, nu, nu.
Ben!
- Eşti bine? - E bine.
Va fi OK. Haide.
Eşti în regulă?
Ben?
Scuze.
Îmi pare rău...
Am... Aş putea să... merg la toaletă?
- Da, da. - E în capătul holului.
Sus.
Aşa.
Opriţi trenul!
Staţi!
Nu cred că mai am cheile de la maşină în castron.
Nu mi se pare prea sigur să le laşi aşa.
Îmi dai voie?
Mulţumesc, dar...
Nu prea cred.
A fost o seară cam demobilizatoare.
Nu puteai spera la mai mult dacă ai venit pe jos.
În imaginaţia mea era altfel atunci când mă gândeam la asta.
De fapt, nu m-am gândit deloc.
Vrei o cafea?
Elena...
Faptul că suntem vecini...
Prieteni apropiaţi...
Face ca toate astea să pară destul de ciudat...
Nu crezi?
Soţul meu probabil a leşinat în baie.
Sau măcar şi-ar fi dorit s-o facă.
Am fost măritată cu el de 17 ani şi n-am nicio intenţie să mă duc să-l iau de acolo.
Aşa că propunerea mea e...
Din moment ce soţia ta a plecat cu un băiat iar tu eşti singur aici...
propun să facem ceva logic.
Stăm la cald, mai trece timpul... Asta-i tot.
Nu mă face să mă simt ca şi cum aş fi mers prea departe.
- Dacă nu... - Ce naiba. Să ne plimbăm puţin.
Bine.
Oh, Jim! Ţine-te de mine.
Poate n-ar trebui să mergem cu maşina.
Vom merge cu maşina.
Mulţumesc.
O să ne ia ceva timp până se dezgheaţă.
Scaunele astea se lasă pe spate?
Doamne!
A fost groaznic.
Îmi pare rău, Elena.
Uite...
Poţi să aştepţi puţin?
Trebuie... Trebuie să mă aranjez.
Doar un minut. Mă... Mă întorc imediat. Aştepţi?
Desigur.
Elena.
Ben, am găsit pe cineva să mă ducă acasă.
Poate ar fi mai bine să dormi aici pe canapea.
- Te conduc eu. - Nu. Nu, Ben. Nu.
Nu eşti în stare să conduci.
Vorbim mâine dimineaţă, bine?
Culcă-te acolo, pe canapea.
O să încerc.
Vorbim mâine dimineaţă.
La naiba!
- Opreşte, Jim. Opreşte! - Uşurel. Uşurel.
Eşti bine?
Da, da. Sunt bine.
Oh, nu.
Când te gândeşti...
Nu-i chiar aşa de uşor să nu te rătăceşti prin viaţă.
E ca atunci când cineva lasă uşa deschisă pentru lumea următoare...
şi dacă nu eşti atent poţi trece prin acea uşă...
iar atunci ai murit.
De aceea în vis ai impresia că stai lângă acea uşă...
iar cei morţi şi cei nou-născuţi trec pe lângă tine...
şi se lovesc de tine, noaptea, când intră şi ies.
Eşti ameţit, iar dimineaţa...
îţi ia ceva timp pentru a te întoarce înapoi.
Telefonul e mort.
Sper că ţevile...
Puneţi nişte şosete uscate.
Sunt nişte ghete în dulap.
- Ultima cameră de jos. - Mulţumesc.
Îmbracă-te.
Bună dimineaţa doamnelor şi domnilor.
Acest tren, originar din Grand Central Station din New York, e din nou în funcţiune!
Următoarea staţie, New Canaan, Connecticut.
Urmează New Canaan, Connecticut.
Jim! Janey!
Ben.
Jim, era...
În Silver Lane...
Un stâlp de tensiune...
Mikey.
Oh, Mikey.
Ben.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania